Izgleda da sam na svom putu...
Divota, ha?
Dobro, ovako se ja sjećam. Ako je snijeg bijel, onda je u redu.
Žuto ili zeleno, nešto ne štima. To sam naučio na teži način.
Oh, to me podsjetilo! Prošle godine na utrci lososa...
...moj prijatelj Bucky me stalno izazivao, ali ja sam čuo za jedno drugo mladunče...
...kojem se jezik zaglavio u ledenjaku i onda ga je snaga počela izdavati.
I onda, da bi ga oslobodili, morali su mu otkinuti jezik.
- I sada stalno mora pričati ovako. - Prestaješ li ti ikada pričati?
Oh! Pogledaj, noćna duga. Odavde možeš vidjeti duhove.
- Ti znaš za velike duhove? - Da. Moji baka i djed su tamo gore.
Moja mama kaže da duhovi prave sve magične promjene na svijetu.
Kao kad lišće mijenja boju, mjesec oblik ili kad se punoglavci pretvaraju u žabe...
Da, shvatio sam!
Znaš, za promjenu bi mogli ostaviti sve kako je.
- Kako to misliš? - Moj brat je duh.
Da nije njega, ja... Ja ne bih bio ovdje.
Imaš brata gore?
- Što mu se dogodilo? - Ubio ga je medv...
Čudovište.
- Kako se zove tvoj brat? - Sitka.
Hvala Sitka! Da nije bilo tebe, nikada ne bih upoznao Kenaia.
Uvijek sam želio brata.
- Pa... Hoćeš li se igrati "ja vidim"? - U redu. Ja ću prvi.
- Dobro. - Ja vidim nešto zeleno.
- Drvo? - Ah!
- Moj red? - Da.
Dobro. Ja vidim nešto visoko.
- Drvo? - Da.
Ja vidim nešto s korom.
- Drvo? - Ah!
Dobro. Ja vidim neko vertikalno deblo.
- Drvo? - Da.
- Dobro. Ja vidim neš... - Drvo!
- Ah! - Dobro, moj red.
- Drvo! - Ne, ja sam...
- Oh, i to se računa. - Još nisam ništa ni vidio.
- Računa se! - Dobro.
- Drvo. - Igrajmo nešto drugo.
Koda!
- Hajde! Koda, probudi se! - Još samo dva mjeseca, mama.
Pa, gdje smo?
Pa, kojim putem?
- Ja mislim onim putem. - Misliš ili znaš?
Onamo?
Zašto se nisam pretvorio u goluba pismonošu? Idemo.
Hej, jahanje mamuta je bila tvoja ideja! Hvala na vožnji, momci. Vidimo se!
Sreća za tebe što sam se jednom još gore izgubio.
Prošlo ljeto sam tražio korijenje s Buckyem i...
Dosta s pričama! Uopće me ne zanima što ste ti i Binky našli...
...najveću šišarku na svijetu.
Prvo, njegovo ime je Backy, a ne Binky.
Drugo, nije šišarka, nego pinjol i bio je ogroman. Čak veći i od tvoje debele glave!
- Naš veliki medo čuvar je otišao. - Da, bolje da ga pratimo. Idemo.
- Možeš li... zanjihati nogu? - Ne mogu... Ne mogu sići!
Ni ja.
U redu je, dečki! Valjda... Valjda ćemo ih stići kasnije, ha?
- Oh! Dobro putovanje, zar ne? - Divota! Baš sam razmišljao...
...možda je sad vrijeme da ja malo vozim?
- Samo se ti opusti i uživaj u vožnji. - Da. Dobro.
Žao mi je što smo se izgubili, u redu?
- Iako je uglavnom sve tvoja krivica. - Moja krivica?! To je to!
Samo zapamti da nije bilo mene, još uvijek bi visio naglavačke.
Da? Pa bolje i to nego da sam zapeo s tobom i tvojim lajavim ustima.
"Izgubljen sam! Ne mogu naći mamicu! Hoćeš li me odvesti na utrku lososa?"
- Zašto jednostavno ne odrasteš? - Dobro! Onda ću dalje ići sam!
- Dobro! Idi! - Dobro!
- Dobro!
Koda?
Koda.
Ta čudovišta su zaista strašna.
Pogotovo s tim štapovima.
Hajde, idemo.
Dakle, jesi li već do sada nešto prepoznao ili ne vidiš dalje od moje debele glave?
Stvarno misliš da imam debelu glavu?
Kad bi malo podigao ramena, ne bi se činila tako velika.
Misliš ovako? Možda ovako?
Što kažeš na ovo?
Oh, ovo je bilo dobro.
Hej! Možda nas oni mogu uputiti.
- Oh, to pročišćava sinuse. - O da, tako je.
U redu, u redu. Udari me ponovno. Mislim da gleda. Zdravo, dušo.
- O da! Odmjerava me. - Molim?
- Hej, dušo! - Ne, ne, glupane. Jesi li poludio? Ona gleda mene. Pogledaj!
Sigurno. Kao da bi ona gledala tvoju ružnu facu.
Moju ružn... Ispričavam se, gospođice. Samo tren. Vrijeme je za udaranje.
- Želiš se udarati? - Navali!
- Naoštri rogove! - Hej! - Čekaj, čekaj. - Što je?
- Oprostite. - Što ti hoćeš?
- Što li je to? Što je to? - Samo trenutak, medo.
Hej, šuti!
Ne, ti šuti!
Hej! Hoćeš li zašutjeti?
- Ne... - Samo zašuti!
Mislim da su im rogovi malo previše uvrnuti.
Hej! Čekaj malo.
- Ovo mjesto mi je poznato. - Poznato?
Da! Trka lososa nije daleko.
Samo moramo proći ovuda.
Što je?
- Hej! Jesi li siguran da znaš kamo ideš? - Da, da! Prati me.
Koda!
Koda?
Gdje si?
- Nemoj to raditi! - Uplašio sam te, zar ne?
- Možeš biti uplašen ili iznenađen. - A ti si bio oboje.
Dobar pokušaj. Malo ti slina curi.
- Kenai! - Ovaj put ti neće uspjeti.
Ne! Kenai, pazi!
- Ne! - Hajde!
Kenai!
Kenai, gdje si?
Lijevo, lijevo! Ne, ne! Druga lijeva strana!
Kenai!
Ne!
Što to radiš? Moramo otići odavde!
- Zašto nas oni mrze, Kenai? - Zato što smo medvjedi.
- Pa? - Znaš kakvi su oni. Oni su... Oni su ubojice.
- Čekaj malo! Tko su ubojice? - Medvjedi.
Molim? Koji medvjedi? Ja nisam takav, a nisi ni ti.
Pa, očigledno nisu svi medvjedi ubojice.
Mislim, ti si dobar, ali većina medvjeda traži bilo kakav povod da napadne čovjeka.
Ali, Kenai! On je nas napao.
Znaš, ti si još uvijek mladunče. Shvatit ćeš kad budeš stariji.
Riba! Riba! Riba! Riba!
- Uspjeli smo! Stigli smo! Dođi! - Što? Koda...
- Riba! Riba! Riba... - Hej! Što vi...
Hej! Maknite se!
Hej! Uznemiravaš vodu, pajdo.
Da. Pazi da ne otjeraš svu ribu, prijatelju.
- Tug! - Hej, Koda! Dođi!
Pogledaj koliki si!
- Hej, Tug! Jesi li već vidio moju mamu? - Ne, ustvari, nisam je vidio.
Ja i moj prijatelj Kenai stigli smo prije nje.
On je s tobom?
Zdravo.
Nikada te do sada nisam vidio na utrci. Odakle si?
- Uh... Pa... Ja... Mislim... - Vidi, Kenai, planina. Baš kako sam obećao.
Svake noći vrh dodiruje svjetlost.
Bit će puno teže popeti se tamo gore nego što je bilo jahanje onih mamuta.
- Mamute? - Šalite se?
- To je malo čudno. - Da, on radi puno čudnih stvari.
Recimo, pije vodu uz pomoć lista. Nikada ne oštri kandže na drveću.
- Nikada nije spavao zimski san... - Koda! Koda!
Mogu li na trenutak popričati s tobom? Ispričajte nas.
- Hm, malo je čudan, zar ne? - U redu. Dobro.
Koda, ja... Moram ići.
- Pa, kad se vratiš, možemo... - Ja... Ja se neću vratiti.
- Molim? Zašto ne? - Zato što...
- Pa, teško je objasniti... - Odlaziš?
Ne! Ja, ovaj... Mislim da! Zapravo, samo... Ja, ja...
- Ja ne pripadam ovdje. - Ne pripadaš?
Svaki medvjed pripada ovdje. Dođi, prijatelju.
Zabavimo se malo.
U redu, u redu, smirite se. Smirite se svi.
Hej! Ne bacaj te kosti tamo. Netko se može ugušiti.
U redu, ja ću prvi! Da vidimo...
Najinteresantnija stvar koja mi se dogodila ove godine. Hm, to je...
Ah, da! Znam, znam. Slušajte ovo.
Konačno sam srušio ono drvo koje mi je zaklanjalo pogled iz pećine.
Sada mi se uselila obitelj vjeverica.
Hm, da... U redu. Da čujem aplauz! Tko je slijedeći? Hajde!
- Ja! Ja! Imam ja jednu! - Gledajte me! Gledajte! Hej! Jesam vas!
Ove godine izgubila sam svog dragog muža, Edgara.
Prestani svima pričati da sam mrtav!
Ponekad mu još čujem glas.
Ja pričam slijedeću.
- Oh, da... - Oh, da...
- To je to! Imam ga, imam... Uh! - Izgleda da je naš red.
Ovo je godina u kojoj sam upoznao najljepšu...
- Ne, ti si najljepši! - Ti si najljepša.
Nađite si pećinu.
- Da je bar Edgar živ. - Rekao sam ti, ženo! Evo me ovdje!
- Volim te, medena. - Ovo mora biti moja!
Evo ti, Koda.
- Ti moraš pričati, Kenai. - Molim?
- Tako je Kenai, ako je uloviš, pričaš. - Zar nisi igrao ovu igru kao mladunče?
- Ja... - Hajde Kenai!
Dobro, dobro! U redu.
- Želite li znati što sam radio ove godine? - Da!
Bio sam na najdužem, najtežem i najiscrpljujućem putovanju u životu.
I to s najvećim dosadnjakovićem kojeg sam ikada upoznao.
A što drugo očekivati od mlađeg brata?
U redu je, prijatelju. Sad je tvoj red.
- Da čujemo, Koda. - Dobro, dobro! Evo ga...
Ove godine gledao sam mamu u borbi na život i smrt...
...koja se svim čudima borila protiv vjerojatno najstrašnijeg bića na svijetu.
- U redu. Tko je slijedeći? - Molim?
Čekaj, čekaj, čekaj malo. Mislim da svi želimo čuti ostatak priče, Koda.
I mislio sam da ćete to reći. Hm... Da vidimo...
To je vjerojatno bilo pet ili šest najhladnijih dana u mom životu.
Mama i ja jeli smo ribu, ludo se zabavljali...
...kad me odjednom gurnula u grmlje i rekla mi da budem jako tiho.
Ona reče: "Osjećam nešto." pa sam i ja počeo njuškati.
Nešto je iz šume je trčalo ravno na nas, približavajući se sve bliže i bliže...
A onda iza drveća iskoči lovac!
I onda mama nije imala kamo...
Čudovište ju je stjeralo uz ogroman glečer!
Čudovište ju napadne!
Ali mama je bila prebrza za njega. I prije nego što je uspio ponovno napasti...
...ona se propne i vikne: "Odlazi!".
- Kenai! - Onda ih je mama još nanjušila.
- Čitavo društvo je dolazilo na nas. - Sitka, ne! Medvjed!
Onda je potrčala da ih zaustavi kako se ne bi dočepali mene.
- Onda su je počeli bosti štapovima. - Sitka!
Sve se odlomilo i pali su u vodu. Leda je bilo posvuda.
Više nije mogla držati dah. I onda je izletjela iz vode!
Nikada se u životu nisam više uplašio.
Koda?
Pala je s glečera? Nisam nikada vidio nešto slično. Možete li to zamisliti?
- Kenai! Što ti je, Kenai? - Koda, što se poslije dogodilo?
Hej, Kenai. Što nije u redu? Kamo ćeš?
Uspjela je izaći iz vode, ali onda smo se razdvojili.
Odmah poslije toga upoznao sam Kenaia.
Kenai?
- Opet sam te uplašio, ha? - Jesi.
- Gdje si bio? Izgledaš očajno. - Koda...
- Moja mama kaže da moraš prileći ako se najedeš ribe. - Koda...
Postoji nešto što sam...
- Sjećaš li se one priče koju si pričao sinoć? - Da.
- Imam i ja jednu priču za tebe. - Stvarno? O čemu je?
Pa... Radi se o čovjeku... I...
Radi se i o medvjedu, ali...
...uglavnom je o čudovištu.
Čudovištu, koje je uradilo nešto strašno.
Koda, učinio sam nešto vrlo loše.
Ne sviđa mi se ova priča.
Tvoja mama se neće vratiti.
Ne! Ne!
Koda.
Koda! Koda!
Koda!
Koda, volio bih da mogu...
Kad bi... Kad bi samo postojao način...
Dao bih sve...
Da samo mogu...
Žao mi je, Koda. Tako mi je žao.
Žao mi je, Kenai. Više ne znam što radim.
Potrebna mi je pomoć.
Sitka?
- Slušaj, žao mi je. - Da sam ja vozio, ovo se ne bi dogodilo.
- Prestani! - Nikad mi ne daš da vozim. Ništa mi ne daš.
Oh, pusti gas! Rekao sam da mi je žao. Zaboravi već jednom.
Ne mogu vjerovati da si slupao mamuta.
- Ma, daj! Planina se pojavila niotkuda. - Bojim se da ne mogu prihvatiti ispriku.
- Bila mi je u mrtvom kutu! - Hej, pogledaj! - Što?
To je naše malo mladunče.
- Nešto ga muči. - Što nije u redu, mali medo?
- Ništa. Dobro sam. - Odlično. Gdje smo ono stali?
Oh, da! Ti si veliki, sebični, nepažljivi papak i nikada se nećeš promijeniti.
- Molim? - S tobom sam završio.
- Od danas je on moj novi brat. - Ne možeš to samo tako.
Žao mi je. Zamijenjen si mojim dragim bratom...
Uh, zaboravio sam ti ime. Kako se ono zoveš, mali medo?
- Više ne želim imati braću. - Vidiš? I njemu si već dosadio!
- Ma, daj! Obećavam da ću se promijeniti. - Prestani! Nikada se nećeš promijeniti!
Za tebe brat ništa ne znači.
- Naravno da znači. - Ma nemoj! Kao na primjer?
A onda kad su ti se kopita smrznula u ribnjaku? Tko je bio s tobom cijele zime?
- Ti si. - A tko ti je pokazao sjajne pašnjake...
Mislim na onu nježnu travu, svu prekrivenu rosom?
Što misliš, zašto sam sve to radio? Zato što...
Zato što te... volim.
Ispričavam se, mislim da nisam čuo što si rekao.
Rekao sam da te volim.
Volim i ja tebe.
- Hej, mogu se promijeniti. - Odlazi.
- Ma, daj! Mogu se promijeniti. - Odlazi! Ne diraj me!
- Mogu se promijeniti! - Hej! Ne... Ne tu, tu je ono mjesto.
- Vidimo se kasnije, mali medo. - Da, doviđenja.
Hej! Znaš li što je sad na redu?
Gomila ječma i sijena na hladnom krevetu od slatkog hmelja.
Sviđa mi se.
Sitka! Sitka, jesi li tamo?
Sitka?
Molim te... Molim te, Sitka...
Ne znam što da više napravim.
Sitka?
Denahi!
Sitka! Požuri! Promjeni me!
Gdje si, Sitka?
Denahi.
Denahi, molim te.
Koda?
Ne!
Ostavi ga na miru!
Koda!
Kenai?
Sitka?
Koda...
Koda, nemoj se bojati. To sam ja.
Potreban sam mu.
Znaš, izgledao je bolje kao medvjed.
Ali... Denahi...
U redu je, Kenai.
Bez obzira što izabereš, uvijek ćeš biti moj mali brat.
Zar sam rekao "mali"?
Kenai!
Moj brat Kenai otišao je živjeti s Kodom i ostalim medvjedima.
Naučio me je kako je ljubav vrlo moćna.
A ja sam prenio mudrost njegove priče svom narodu.
Priču o dječaku koji je postao čovjek...
...tako što je postao medvjed!
BRAT MEDVJED
- Dakle... Što to radiš, mali medo? - Vježbam poteze. Želiš li vidjeti jedan?
Naravno! Ovo bi trebalo biti dobro.
Slušajte me. Bio sam čovjek, pa sam se pretvorio u medvjeda. Ne dabra.
Čovjek u medvjeda. I to je to.
Oh, da! A prije toga si vjerojatno bio, recimo, jarac?
- A možda i vodeni bizon? - Ne, ne. Zec. Pogledaj mu uši i nožice.
- Pazi na zeca! - Nema šanse.
U redu. Sada svi udahnite...
...i onda na... na izdahu...
...promijenite u položaj za pozdravljanje sunca.
Ne, ti zašuti!
- Kako ide tamo, Koda? - Oh, dosta dobro.
U skladu sa svim federalnim i državnim zakonima o divljim životinjama...
...nijedna riba nije stradala u stvaranju ovog filma.
Pojest će me!
- Rez! Rez! - Neka mi netko pomogne! Pojest će me!